1 Pro předního zpěváka, podle „Lilií“. Davidův. 2 Zachraň mě, můj Bože, vody mi pronikly k duši! 3 V bahně hlubiny se topím, není na čem stanout, do hlubokých vod se nořím, dravý proud mě vleče. 4 Volám do umdlení, hrdlo zanícené, Boha vyhlížím, až zrak mi vypovídá. 5 Víc než vlasů na mé hlavě je těch, kdo mě bez důvodů nenávidí; zdatní jsou, kdo umlčet mě chtějí, zrádní nepřátelé! Co jsem neuchvátil, mám teď vracet. 6 Ty znáš, Bože, moji pošetilost, čím jsem se kdy provinil, ti není skryto. 7 Kvůli mně však ať se nemusejí hanbit, kdo složili svou naději v tebe, Panovníku, Hospodine zástupů, ať kvůli mně se nemusejí stydět ti, kdo tě hledají, Bože Izraele! 8 Snáším potupu přec kvůli tobě, stud pokryl mé tváře. 9 Za cizího mě mají mí bratři, cizincem jsem pro syny své matky, 10 neboť horlivost o tvůj dům mě strávila, tupení těch, kdo tě tupí, padlo na mne. 11 Postil jsem se, vyplakal si oči, ale v potupu se mi to obrátilo. 12 Oblékl jsem si žíněné roucho a stal jsem se pro ně pořekadlem. 13 O mně klevetí, kdo sedávají v bráně, pijani si o mně popěvují. 14 Ale má modlitba spěje, Hospodine, k tobě, je čas přízně, Bože nejvýš milosrdný, odpověz mi, věrný dárce spásy, 15 vysvoboď mě z bahna, ať se neutopím! Kéž jsem vysvobozen z rukou těch, kteří mě nenávidí, z hlubokých vod. 16 Ať mě neodvleče dravý vodní proud, ať hlubina mě nepohltí, ať nade mnou studnice nezavře ústa! 17 Odpověz mi, Hospodine, vždyť tvé milosrdenství je dobrotivé, pro své velké slitování shlédni na mne, 18 neskrývej tvář před svým služebníkem, když se soužím, pospěš, odpověz mi, 19 buď mi blízko, zastaň se mne, vykup mě kvůli mým nepřátelům! 20 Ty víš, jak jsem tupen, ostouzen a haněn, máš před sebou všechny moje protivníky. 21 Srdce potupou mi puká, jsem jak ochrnulý. Na soucit jsem čekal, ale marně; na ty, kdo by potěšili – nenašel se nikdo. 22 Do jídla mi dali žluč, když jsem žíznil, dali mi pít ocet. 23 Jejich stůl se jim staň osidlem a těm, kdo jsou s nimi zajedno, buď léčkou. 24 Dej, ať se jim zatmí v očích, aby neviděli, jejich bedra ustavičně zbavuj síly. 25 Vylej na ně svůj hrozný hněv, tvůj planoucí hněv ať postihne je. 26 Jejich hradiště ať zpustne, v jejich stanech ať nebydlí nikdo. 27 Neboť toho, kterého jsi ty zbil, pronásledovali, vypravují o bolesti těch, které jsi proklál. 28 Sečti jejich nepravosti, ať před tebou nejsou spravedliví. 29 Nechť jsou vymazáni z knihy živých, nezapsáni mezi spravedlivé. 30 Jsem ponížen, bolestí se soužím, avšak hradem je mi, Bože, tvoje spása. 31 Písní budu chválit jméno Boží, velebit je budu díkůvzdáním. 32 Hospodin to přijme raději než býka, býčka s paznehty a rohy. 33 Pokorní to spatří a budou mít radost; kdo se dotazujete na Boží vůli, okřejete v srdci. 34 Vždyť Hospodin ubožáky slyší, nepohrdá svými, když jsou uvězněni. 35 Ať ho chválí nebesa i země, moře se vším, co se v nich hemží, 36 neboť Bůh zachrání Sijón a zbuduje judská města; budou tam sídlit a mít je ve vlastnictví. 37 Potomstvo jeho služebníků je bude dědičně držet; budou v nich bydlet ti, kdo milují jeho jméno.
Žalm 69
Bible, překlad 21. století
1Pro předního zpěváka, na nápěv „Lilie“. Žalm Davidův. I.2Bože, pomoz mi, voda až po krk sahá mi!3Hluboko klesám do bahna beze dna, kolem mě vodní hlubina – ta záplava mě přemáhá!4Křikem jsem vyčerpán, hrdlo mě pálí, vysychá, vyhlížím Boha, ztrácím zrak!5Těch, kdo mě bez důvodu nenávidí, je více, než mám vlasů na hlavě! Spousta je těch, kteří mě chtějí zničit, obviňují mě falešně – to, co jsem neukradl, musím navracet!6Ty, Bože, znáš moje bláznovství, mé viny před tebou se nikam neskryjí.7Ať se kvůli mně, Hospodine, stydět nemusí ti, kteří v tebe, Pane zástupů, doufají. Ať kvůli mně nejsou zahanbeni ti, kteří tě, Bože Izraele, hledají!8Kvůli tobě přece snáším ponížení, to kvůli tobě mi hanba halí tvář.9Pro vlastní bratry jsem jako cizí, pro děti své matky jsem cizincem.10Horlivost tvého domu mě totiž stravuje, padají na mě urážky tobě určené!11V slzách když jsem se trápil postem, měli pro mě jen posměšky.12Místo šatů když oblékal jsem pytel, skládali o mně říkanky.13Pomlouvali mě, kdo sedají v bráně, opilci si o mně zpívali! II.14Já se však budu modlit k tobě, vždyť je, Hospodine, čas tvé milosti. Vyslyš mě, Bože, ve své veliké lásce, zachraň mě ve své věrnosti!15Z bahna mě vytáhni, nenech mě utonout, před těmi, kdo mě nenávidí, dej mi uniknout jako před vodní hlubinou!16Ať mě nepřemůže vodní záplava, ať mě nepohltí její hlubina, kdyby se nade mnou propast zavřela!17Vyslyš mě, Hospodine, pro dobrotu své lásky, v hojném svém soucitu na mě pohlédni.18Před svým služebníkem svou tvář neskrývej, je mi tak úzko – pospěš, vyslyš mě!19Přibliž se ke mně, vyprosti mě, vykup mě z moci nepřátel!20Ty přece víš o mém ponížení, o všech těch urážkách a posměšcích – všechny mé nepřátele máš přece na očích!21Srdce mám hanbou zdrcené, je mi zle, toužil jsem po soucitu, zbytečně, hledal jsem utěšitele, ale nenašel.22K jídlu mi dali okusit žluče, ocet mi dali pít, když žíznil jsem!23Jejich stůl ať se jim stane léčkou, jejich pastí a odplatou.24Ať se jim v očích zatmí, tak aby neviděli, jejich bedra sehni navždycky!25Vylij na ně své rozhněvání, plamen tvé prchlivosti ať je zachvátí.26Jejich příbytek ať zůstane pustý, v jejich stanech ať nikdo nebydlí!27Koho jsi sám ztrestal, toho pronásledují, baví se o bolesti tebou zraněných.28Jejich viny jim proto všechny sečti, do tvé spravedlnosti ať nevstoupí.29Z knihy života ať jsou vymazáni, mezi spravedlivé ať nejsou počteni! III.30Já sám jsem ubohý, trpím bolestí, tvá spása však, Bože, dá mi bezpečí!31Boží jméno pak písní oslavím, vyvyšovat je budu s vděčností.32Ta oběť Hospodina potěší víc než býk, více než dobytek s rohy a kopyty!33Ponížení se rozveselí, až to uvidí – vám, kdo hledáte Boha, ať srdce ožijí!34Vždyť přece Hospodin slyší ubožáky, nepohrdá svým lidem v zajetí.35Nebesa i země ať jej oslavují, též moře i všechna havěť v nich!36Bůh totiž Sionu daruje spásu a města Judy znovu vystaví, tak aby bydleli ve svém dědictví.37Potomci jeho služebníků tu zemi obdrží a zůstanou v ní, kdo jeho jméno milují!
Žalm 69
Bible Kralická
1Přednímu z kantorů na šošannim, žalm Davidův.2Vysvoboď mne, ó Bože, neboť jsou dosáhly vody až k duši mé.3Pohřížen jsem v hlubokém bahně, v němž dna není; všel jsem do hlubokosti vod, jejichž proud zachvátil mne.4Ustal jsem, volaje, vyschlo hrdlo mé, zemdlely oči mé od ohlídání se na tě Boha svého.5Více jest těch, kteříž mne nenávidí bez příčiny, než vlasů hlavy mé; zmocnili se ti, kteříž mne vyhladiti usilují, a jsou nepřátelé moji bez mého provinění; to, čehož jsem nevydřel, nahražovati jsem musil.6Bože, ty znáš sám nemoudrost mou, a výstupkové moji nejsou skryti před tebou.7Nechť nebývají zahanbeni příčinou mou ti, kteříž na tě očekávají, Pane, Hospodine zástupů; nechť nepřicházejí skrze mne k hanbě ti, kteříž tě hledají, ó Bože Izraelský.8Neboť pro tebe snáším pohanění, a stud přikryl tvář mou.9Cizí učiněn jsem bratřím svým, a cizozemec synům matky své,10Proto že horlivost domu tvého snědla mne, a hanění hanějících tě na mne připadla.11Když jsem plakal, postem trápiv duši svou, bylo mi to ku potupě obráceno.12Když jsem bral na se pytel místo roucha, tehdy jsem jim byl za přísloví.13Pomlouvali mne, sedíce v bráně, a písničkou byl jsem těm, kteříž pili víno.14Já pak modlitbu svou k tobě odsílám, Hospodine, časť jest dobré líbeznosti tvé. Ó Bože, vedlé množství milosrdenství svého vyslyš mne, pro pravdu svou spasitelnou.15Vytrhni mne z bláta, abych nebyl pohřížen; nechť jsem vytržen od těch, kteříž mne nenávidí, jako z hlubokostí vod,16Aby mne nezachvátili proudové vod, a nesehltila hlubina, ani se nade mnou zavřela prohlubně.17Vyslyšiž mne, Hospodine, neboť jest dobré milosrdenství tvé; vedlé množství slitování svých vzhlédniž na mne.18A neskrývej tváři své od služebníka svého, neboť mám úzkost; rychle vyslyš mne.19Přibliž se k duši mé, a vyprosť ji; pro nepřátely mé vykup mne.20Ty znáš pohanění mé, a zahanbení mé, i potupu mou, před tebouť jsou všickni nepřátelé moji.21Pohanění potřelo srdce mé, pročež jsem byl v žalosti. Očekával jsem, zdali by mne kdo politoval, ale žádného nebylo, zdali by kdo potěšiti chtěli, ale nedočkal jsem.22Nýbrž místo pokrmu poskytli mi žluči, a v žízni mé napájeli mne octem.23Budiž jim stůl jejich před nimi za osídlo, a pokojný způsob jejich místo síti.24Ať se zatmí oči jejich, aby viděti nemohli, a bedra jejich k stálému přiveď zemdlení.25Vylí na ně rozhněvání své, a prchlivost hněvu tvého ať je zachvátí.26Budiž příbytek jejich pustý, v staních jejich kdo by obýval, ať není žádného.27Nebo se tomu, jehož jsi ty zbil, protiví, a o bolesti zraněných tvých rozmlouvají.28Přilož nepravost k nepravosti jejich, a ať nepřicházejí k spravedlnosti tvé.29Nechť jsou vymazáni z knihy živých, a s spravedlivými ať nejsou zapsáni.30Já pak ztrápený jsem, a bolestí sevřený, ale spasení tvé, ó Bože, na místě bezpečném postaví mne.31I buduť chváliti jméno Boží s prozpěvováním, a velebiti je s děkováním.32A bude to příjemnější Hospodinu nežli vůl, neb volek rohatý s rozdělenými kopyty.33To když uhlédají tiší, radovati se budou, hledajíce Boha, a ožive srdce jejich.34Neboť vyslýchá chudé Hospodin, a vězni svými nezhrzí.35Chvaltež ho nebesa a země, moře i všeliký hmyz jejich.36Bůhť zajisté zachová Sion, a vzdělá města Judská, i budou tu bydliti, a zemi tu dědičně obdrží. [ (Psalms 69:37) Tolikéž i símě služebníků jeho dědičně jí vládnouti budou, a milující jméno jeho v ní přebývati. ]
Žalm 69
Slovo na cestu
Kapitola není v tomto překladu dostupná.
Žalm 69
New International Version
For the director of music. To the tune of ‘Lilies’. Of David.
1Save me, O God, for the waters have come up to my neck.2I sink in the miry depths, where there is no foothold. I have come into the deep waters; the floods engulf me.3I am worn out calling for help; my throat is parched. My eyes fail, looking for my God.4Those who hate me without reason outnumber the hairs of my head; many are my enemies without cause, those who seek to destroy me. I am forced to restore what I did not steal.5You, God, know my folly; my guilt is not hidden from you.6Lord, the Lord Almighty, may those who hope in you not be disgraced because of me; God of Israel, may those who seek you not be put to shame because of me.7For I endure scorn for your sake, and shame covers my face.8I am a foreigner to my own family, a stranger to my own mother’s children;9for zeal for your house consumes me, and the insults of those who insult you fall on me.10When I weep and fast, I must endure scorn;11when I put on sackcloth, people make sport of me.12Those who sit at the gate mock me, and I am the song of the drunkards.13But I pray to you, Lord, in the time of your favour; in your great love, O God, answer me with your sure salvation.14Rescue me from the mire, do not let me sink; deliver me from those who hate me, from the deep waters.15Do not let the floodwaters engulf me or the depths swallow me up or the pit close its mouth over me.16Answer me, Lord, out of the goodness of your love; in your great mercy turn to me.17Do not hide your face from your servant; answer me quickly, for I am in trouble.18Come near and rescue me; deliver me because of my foes.19You know how I am scorned, disgraced and shamed; all my enemies are before you.20Scorn has broken my heart and has left me helpless; I looked for sympathy, but there was none, for comforters, but I found none.21They put gall in my food and gave me vinegar for my thirst.22May the table set before them become a snare; may it become retribution and[1] a trap.23May their eyes be darkened so that they cannot see, and their backs be bent for ever.24Pour out your wrath on them; let your fierce anger overtake them.25May their place be deserted; let there be no-one to dwell in their tents.26For they persecute those you wound and talk about the pain of those you hurt.27Charge them with crime upon crime; do not let them share in your salvation.28May they be blotted out of the book of life and not be listed with the righteous.29But as for me, afflicted and in pain – may your salvation, God, protect me.30I will praise God’s name in song and glorify him with thanksgiving.31This will please the Lord more than an ox, more than a bull with its horns and hooves.32The poor will see and be glad – you who seek God, may your hearts live!33The Lord hears the needy and does not despise his captive people.34Let heaven and earth praise him, the seas and all that move in them,35for God will save Zion and rebuild the cities of Judah. Then people will settle there and possess it;36the children of his servants will inherit it, and those who love his name will dwell there.